Citește un fragment în avanpremieră din „Animal” de Lisa Taddeo
Animal de Lisa Taddeo a apărut la Editura Litera în luna octombrie. Cartea spune povestea lui Joan, o femeie silită să îndure cruzimile bărbaților de când se știe.
Dar, după ce asistă la un act de o violență șocantă comis de unul dintre ei, fuge din New York în căutarea lui Alice, singura persoană care o poate ajuta să-și înțeleagă trecutul. Pe colinele pârjolite ce domină orașul Los Angeles, Joan rememorează evenimentul oribil petrecut sub ochii ei pe când era doar un copil – scena care i-a bântuit fiecare zi din viață – și își pregătește răzbunarea.
Animal este descrierea furiei feminine în starea ei cea mai pură, o explozie viscerală de revoltă împotriva unei societăți dominate de bărbați. Un roman de debut „pasionant“ (Entertainment Weekly), „captivant“ (New York), „exploziv“ (People), „de o frumusețe sălbatică“ (Library Journal).
![Litera2755.jpg](https://photos.smugmug.com/photos/i-2rTLKx7/0/X3/i-2rTLKx7-X3.jpg)
Citește un fragment în traducere din limba engleză de Bogdan Perdivară:
M‑am suit în mașină și am lăsat New Yorkul în urmă. Un bărbat se împușcase acolo, în fața mea. Fusese mâncăcios de fel, și sângele, când a început să‑i țâșnească, arăta ca sângele unui porc. E crud să gândești așa, știu. A făcut‑o într‑un local unde luam cina cu alt bărbat, un alt tip căsătorit. V‑ați prins încotro bat? Dar nu am fost întotdeauna așa.
Restaurantului îi spunea Piadina. Pe zidul de cărămidă netencuită atârnau fotografii ale unor italience bătrâne rulând gnocchi între degetele uriașe, date cu făină. Mâncam o porție de tagliatelle bolognese. Sosul era gros, ruginiu la culoare și deasupra avea o rămurică de pătrunjel.
Eram așezată cu fața spre ușă când a intrat Vic. Purta, ca de obicei, costum. O singură dată îl văzusem în haine de toată ziua, tricou și blugi, și mă tulburase nespus. Sunt sigură că‑și dăduse seama, după felul cum mă holbam la brațele lui alburii, molatice.
Pentru mine n‑a fost niciodată Victor. Doar Vic. Mi‑a fost șef și, o bucată bună înainte să se întâmple ceva, l‑am apreciat. Era foarte inteligent, cinstit și avea o față caldă. Mânca și bea cu nemiluita, însă exista demnitate în excesul lui. Era generos, lepăda câte o lingură de piure de spanac în farfuriile tuturor înainte să se servească el însuși. Avea un vocabular ales, părul pieptănat cu îngrijire peste frunte și o colecție extinsă de pălării de bună calitate. Avea și doi copii, o fată și un băiat; băiatul era debil mintal, lucru pe care Vic îl ascundea, într‑o măsură, de mine și de ceilalți subordonați. Ținea pe tăblia biroului doar o poză cu fiica.
Cu Vic am umblat pe la sute de restaurante. Ne înfruptam cu cotlete de vită prin localuri mari, dichisite, cu banchete roșii, cu chelneri care‑mi făceau curte. Presupuneau că e tatăl meu, un soț sau un amant mai bătrân. Era, propriu‑zis, câte un pic din toate. Adevărata lui soție putea fi găsită acasă, în Red Bank. „Sigur n‑o să crezi o iotă“, zicea, „că doar știi ce îngălat sunt, dar nevastă‑mea e foarte frumoasă.“ Numai că nu era. Își purta părul prea scurt pentru tipul ei de față, iar pielea îi era prea albă pentru culorile în care prefera să se îmbrace. Avea un aer de mămică destoinică. Îi plăcea să cumpere solnițe mititele și prosoape turcești, așa că la începutul prieteniei noastre, dacă‑mi cădea ochiul pe vreo solniță de bambus pe când umblam prin oraș, îi făceam poză îndată și i‑o trimiteam lui, cu mesajul: I‑ar plăcea soției tale?
Zicea că am gusturi minunate, dar ce însemna asta?
Te poți simți foarte în siguranță într‑o relație de prietenie cu un bărbat mai în vârstă care te admiră. Oriunde ai fi, dacă ceva nu merge bine, poți suna, și bărbatul apare. Bărbatul care apare în asemenea situații ar trebui să‑ți fie părinte, însă n‑aveam așa ceva pe atunci, iar tu n‑o să ai nicicând.
Începusem, de la un timp încolo, să mă bazez pe Vic pentru orice. Lucram la o firmă de publicitate. El era director de creație. Nu avusesem experiență mai deloc la angajare, însă dovedeam, din ce spunea el, un talent aparte. M‑a promovat de la secretară obișnuită la copywriter. La început mă flatau laudele, apoi am început să simt că merit tot ce primesc, că el nu avea nimic de‑a face cu asta. A durat vreo câțiva ani să se întâmple. Între timp, inițiasem cu el o relație sexuală.
Pot spune prea destule despre sexul cu un bărbat de care nu te simți atrasă. Totul începe să se învârtă în jurul prestației tale, în jurul corpului tău și al felului în care arată pe dinafară, felul în care se mișcă deasupra unui bărbat care pentru tine e doar un spectator.
Se întâmpla deci asta și nu eram conștientă cât de mult mă afectează. N‑am băgat de seamă până vreo câțiva ani mai târziu, când trei dușuri pe zi nu‑mi mai erau de ajuns.
Prima oară, chiar prima, a fost în Scoția. Compania noastră căpătase un contract cu fabricanții de bere Newcastle, iar Vic sugerase să preiau frâiele, să mă duc la toate ședințele și să pun lucrurile în mișcare. Deoarece contractul avea o valoare importantă, restul tipilor plesneau de invidie. Eram nou‑venită în firmă și în domeniu. Au încetat să‑mi mai facă ochi dulci și au început să se poarte ca și cum aș fi fost o dansatoare exotică; și‑o frecau, dar mă și judecau.
Cei de la Newcastle m‑au cazat într‑un hotel luxos de pe lângă Edinburgh. Era făcut din rocă rece, cu ferestre mari, și la intrarea din față avea o alee circulară, pietruită. Mă uitam pe geam și vedeam mașinile trecând, automobile de epocă, SUV‑uri negre și lucioase, mici Porsche‑uri argintii. Cuvertura de pe pat era de tartan și telefonul avea formă de rață sălbatică. Camera costa o mie patru sute de dolari pe noapte.
Mă aflam de vreo săptămână în Scoția când a dat peste mine melancolia. Eram obișnuită să fiu singură, însă în altă țară e altfel. Soarele nu se ivea niciodată, dar nici ploaia nu cădea. Mai mult, îmi lipsea experiența profesională, lucru pe care reprezentanții de la Newcastle îl vedeau limpede. L‑am sunat pe Vic la birou. Nu intenționasem, dar m‑am pus pe bocit. I‑am spus că mi‑e dor de tata. Și de mama îmi era dor, evident. Dar în cu totul alt fel, și o să ajungi să afli de ce.
Vic a ajuns în Scoția în următoarea după‑amiază. Prețul plătit pe biletul cumpărat în ultima clipă fusese exorbitant, mai bine de douăsprezece mii de dolari, și‑i dăduse din buzunarul propriu fiindcă mă înspăimânta gândul că oamenii de la firmă ar fi putut să creadă că eșuasem. Nu a venit la nici una dintre întruniri. N‑a făcut decât să contureze niște subiecte de discuții. Și‑a închiriat o cameră pe același culoar cu mine. În prima seară am luat cina cu el, am băut ceva la recepția hotelului și am apucat‑o fiecare spre odaia lui. Însă în a doua noapte m‑a condus până în pragul camerei mele.
Bărbații mai bătrâiori, inteligenți au un fel iscusit de a se insinua. La început nu pare nimic deplasat, ba chiar lasă impresia că ideea ți‑a aparținut.
Purtam o rochie de culoarea smântânii și pe sub ea picioarele îmi erau goale. Nu trăgeam niciodată pe mine dresuri, colanți de vreun fel, nici măcar iarna. Încălțasem niște pantofi negri cu toc și barete.
Ce spun criticii despre Animal de Lisa Taddeo
„Un roman de debut dinamic, scris cu o siguranță desăvârșită… Vocea lui Joan este atât de limpede și de puternică, încât te prinde de la prima până la ultima pagină… Proza lui Taddeo este sclipitoare. Are un dar pentru expresia aforistică, pentru observația care surprinde.“ (The New York Times Book Review)
„Nu cred că există un autor care să scrie despre viața interioară a femeilor cu acurateţea și intensitatea cu care o face Taddeo… Neînfricată, sexy, sălbatică… Este extraordinară.“ (Jojo Moyes)
Despre Lisa Taddeo
Lisa Taddeo a fost colaborator la revista New York, la Esquire, Elle, Glamour şi la multe alte publicaţii. Scrierile sale de nonficţiune au fost incluse în antologiile Best American Sports Writing şi Best American Political Writing, iar povestirile ei au câştigat două Premii Pushcart.
Trăieşte cu soţul şi fiica în New England.